![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (de) Otto Adolf Eichmann ![]() 19 març 1906 ![]() Solingen (Imperi Alemany) ![]() |
Mort | 1r juny 1962 ![]() Ramla (Israel) ![]() |
Causa de mort | pena de mort, penjament ![]() |
Sepultura | mar Mediterrània ![]() |
Tinent coronel | |
![]() | |
Dades personals | |
Altres noms | Ricardo Klemente ![]() |
Formació | Bundesrealgymnasium Linz Fadingerstraße ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Nazisme, Holocaust i crim de guerra ![]() |
Ocupació | polític, agent de policia ![]() |
Activitat | 1932 ![]() ![]() |
Ocupador | RSHA ![]() |
Partit | Partit Nacionalsocialista Alemany dels Treballadors ![]() |
Membre de | |
Carrera militar | |
Lleialtat | Tercer Reich ![]() |
Branca militar | Schutzstaffel ![]() |
Rang militar | Obersturmbannführer ![]() |
Comandant de (OBSOLET) | Schutzstaffel ![]() |
Conflicte | Segona Guerra Mundial ![]() |
Obra | |
Localització dels arxius | |
Altres | |
Cònjuge | Veronika Eichmann ![]() |
Fills | Ricardo Eichmann ![]() |
Pares | Adolf Karl Eichmann ![]() ![]() |
Condemnat per | crim de guerra crim contra la humanitat (1961) ![]() |
Cronologia | |
11 abril 1961-15 agost 1961 | Judici d'Eichmann ![]() |
Premis | |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Otto Adolf Eichmann (Solingen, 19 de març de 1906 - Ramla, 31 de maig de 1962) fou un militar alemany, tinent coronel de les SS (Obersturmbannführer). Fou el responsable directe de la solució final principalment a Polònia i els transports de deportats als camps de concentració alemanys durant la Segona Guerra Mundial. Va ser l'encarregat de l'organització de la logística de transports de l'Holocaust.[1]
Home tenaç en el compliment del deure, era una persona molt donada a complir les estadístiques que se li exigien, i els jueus eren per a ell "estadístiques",Israel, no era un antisemita fanàtic, de fet, com molts altres alemanys, es trobava emparentat d'alguna manera amb jueus.
encara que, segons les seves declaracions en el judici que se li va fer pels seus crims de guerra el 1960 aAl final de la seva vida es va defensar afirmant que la seva participació en l'Holocaust es va limitar a ser un simple executor d'ordres superiors i no un Heydrich o un Himmler. No obstant això, la veritat és que va entrar en conflicte amb aquests en nombroses ocasions a causa de l'excessiu zel que va posar en la idea de la "solució del problema jueu", anant fins i tot més enllà de les ordres rebudes, ja que, quan a la fi de la guerra el seu superior Himmler va decidir acabar els assassinats massius de jueus, Eichmann va continuar donant les ordres pertinents perquè es continuessin executant.
Abans de 1939, quan Alemanya considerava la possibilitat d'expulsar els jueus, Eichmann va ser un dels principals interlocutors nazis del moviment sionista, el qual va estudiar la possibilitat de facilitar l'emigració jueva a Palestina. En la mateixa línia, va ser una de les persones que van pensar en la viabilitat de crear un estat jueu a l'Est d'Europa.
El 1939 s'optà per la deportació massiva dels jueus alemanys a guetos habilitats a Polònia i el 1942 se celebrà la Conferència de Wannsee organitzada per Heydrich, en la qual es llançà definitivament l'anomenada Solució final. Eichmann, que participava a la conferència, va quedar encarregat de la logística de les deportacions cap als camps d'extermini, dins l'Operació Reinhard. Fou l'artífex de la creació dels Judenräte, o consells jueus, que col·laboraven en les deportacions facilitant la identificació dels habitants dels guetos. Això es feia confeccionant la llista de persones a deportar, inventariant-ne els béns, etc.
El 1945, després de la caiguda del règim nazi, Eichmann fugí a l'Argentina per mitjà de l'organització ODESSA, amb un passaport lliurat per la delegació de Gènova del Comitè Internacional de la Creu Roja l'1 de juny de 1950, que el reconeixia com a Riccardo Klement, natural del Tirol del Sud, Itàlia, i de condició apàtrida. Amb aquest passaport va rebre el permís d'immigració atorgat pel consolat General de la República Argentina a Gènova. Sota la falsa identitat de "Ricardo Klement" va viure a Buenos Aires una vida absolutament normal amb la seva família. No obstant això, el 1957 fou descobert pel Mossad, els serveis secrets de l'estat d'Israel, que trigaren dos anys a determinar la identitat del nazi, que treballava de mecànic en una fàbrica.
L'1 de maig de 1960 un grup de Nokmin (venjadors) de l'espionatge israelià iniciaren l'«Operació Garibaldi» (batejada així pel nom del carrer on vivia Eichmann). Aquest equip, dirigit per Rafael Eitan i coordinat per Peter Malkin, especialista en segrestos, va endegar una vigilància que duraria gairebé dues setmanes. L'11 de maig de 1960 el segrestaren en ple carrer quan Eichmann arribava de la feina i l'enviaren a Israel, on arribà set dies més tard. Va ser sotmès a un polèmic i llarg judici que acabà el 15 de desembre de 1961 i en el qual fou condemnat a morir a la forca per crims contra la humanitat, sentència que es va executar l'1 de juny de 1962.[2][3]